-Aiemmin tapahtunutta.: -OIetko todeIIa veIho?
Usko mitä haIuat. Jätin ne voimat kauan sitten.
-Miksi? -Koska niiIIä on hintansa.
Se tapahtui vain kerran ja täytyy unohtaa. VaImistaudun häihini.
Jokainen kyIän nainen on suojeIuksessani.
Exham on nyt osa CameIotia.
Ymmärrämme, että hän on veIjenne, mutta maa on yhä sekasortoisempi.
Kaikki, mikä oIi niin turvattua isäni vaIIan aikana-
-on nyt uhattuna!
Kun Zeus kysyi, mitä hänen tyttärensä Artemis halusi lahjaksi-
-pyysi tämä kuutta toivomusta.
Ensimmäinen toive oli, että hän saisi elää elämänsä-
-ilman, että rakkaus tai avioliitto häiritsee sitä.
OIen tuIossa, Bridget.
PonnisteIkaa, miehet. Tämä on kuninkaan määräys.
Onpa aIue vaItava.
-Onko näiIIä todeIIa väIiä? -Kuningas uskoo niin.
Ne näyttävät hyväItä. Kunnes joku poIttaa ne.
Liput kertovat, että oIIaan Arthurin maiIIa ja hänen suojeIuksessaan.
Nouskaa ratsaiIIe. MeiIIä on töitä.
-Mitä tarkoitat? Me teemme töitä. -MeiIIä on tärkeämpää tekemistä.
Menemme Iapsuudenkotiisi hakemaan isäsi kirjaston.
Siinä ei tarvita meitä kaikkia.
-Kirjat ovat kuIIanarvoisia. -Hän tietää sen.
Tämä oIisi pitänyt tehdä aiemmin. Me tarvitsemme kirjaston.
Lähdetään matkaan.
OIetko kunnossa?
OIen. En vain uskonut paIaavani sinne koskaan.
Etenemme Iiian hitaasti. Lattiasta pitää korjata.
Huoneita pitää tyhjentää asuintiIoiksi ja kasvit kitkeä.
Suuren saIin katto tarvitsee uudet kattoparrut.
-Guinevere on kadonnut. -Mitä tarkoitat?
Hän Iähti äsken aivan yksin. En tiennyt, keneIIe puhua.
-Minne hän meni? -Teidän pitää puhua sanansaattajaIIe.
Hänen isänsä on sairas ja eIää vain muutaman päivän.
Hän Iähetti hakemaan tyttärensä, mutta voi oIIa jo kuoIIut.
-Voimmeko Iähettää miehiä perään? -Useimmat ovat poissa. Menen itse.
Tehkää tietä kuninkaaIIe!
-Kauanko he ovat odottaneet? -Aamunkoitteesta asti.
Kaikki haIuavat samaa: puhua kuninkaan sisareIIe.
Sanoinhan, että he tuIisivat. Vaikutusvoimasi voi vain kasvaa.
ÄIkää poIvistuko.
-Miksi oIette tääIIä? -Poikani vuoksi.
Hänen isänsä jätti minut seitsemän vuotta sitten.
Nyt isä tahtoo pojan auttamaan tiIaIIeen, mutta minä kasvatin hänet.
TuIitte siis sopimaan erimieIisyytenne.
Toin teiIIe Iahjan: hieman karjani maitoa.
Sinäkö oIet isä? Miksi sinun pitäisi saada poika?
Hän on pitänyt pojan erossa minusta.
Tarvitsen apua tiIaIIa, ja hän on ainoa sukuIaiseni.
Lupaatteko moIemmat noudattaa päätöstäni?
Ostan Iapsen teiItä hyvään hintaan.
Hän voi tuIIa tänne paIveIijaksi. Maksan hänestä viisi vuohta.
-En tuIIut tänne sen vuoksi. -Viisi vuohta ja kaksi Iammasta.
Kymmenen vuohta ja viisi Iammasta. Hän on nuori, mutta kasvaa vahvaksi.
-Seitsemän vuohta, koIme Iammasta. -Ei!
-Yhdeksän vuohta. -Kahdeksan.
Ja koIme Iammasta. Saatte hänet siIIä hinnaIIa. Maksaa pitää heti.
Hienoa!
Lapsi pysyy äitinsä Iuona.
Mitä? Me teimme juuri kaupat.
Vaihdoit poikasi puoIi-iImaiseksi. Et oIe isän arvoinen. Häivy.
Kiitos.
SinuIIa on hyvä äiti. VaaIi häntä.
Seuraava!
Hyökkääjä voi oIIa vieIä tääIIä.
Apua...
Kaikki on hyvin.
Vaimoni... Säästivätkö he hänet?
Keitä he sitten oIivatkin, he ovat poissa.
KuoIenko minä?
KyIIä. Mihin sitten uskotkin, nyt on aika tehdä sovinto.
-Etkö voi auttaa häntä? -Etkö sinä?
SinuIIahan ne voimat ovat, eikö?
-Mihin IuuIet minun pystyvän? -Mies tarvitsee apuasi.
MeiIIä kaikiIIa on aikamme. Hänen on Iopussa.
Mitä oikein sanotte? Auttakaa minua!
-OIkaa kiIttejä. -Vammasi ovat Iiian vakavia.
RukoiIemme sieIusi puoIesta.
-Saanko auttaa? -KyIIä.
Minä kaivan haudan.
Guinevere! Sinä Iähdit yksin.
-Isäni on kuoIemaisiIIaan. -Niin kuuIin. Otan osaa.
Pysähdy.
-Hän asuu sisarensa Iuona. -Matka ei oIe turvaIIinen.
Mitä sinä tekisit sijassani?
Kiitos.
-Minne oIette matkaIIa? -Itään.
ÄIkää menkö metsän Iäpi. SieIIä hyökättiin taas viime yönä.
-Paikka ei sovi vaimoIIenne. -En oIe hänen vaimonsa.
Kauanko tiIanne on oIIut täIIainen?
Aina. Tänne tuIee haavoittuneita ja peIoissaan oIevia ihmisiä.
Sanottiin, että asiat paranisivat uuden kuninkaan myötä-
-mutta ei, hän ei oIe tehnyt mitään hyväksemme.
Ehkä hän yrittää parhaansa. Tehtävä on vaItava.
Hän tahtoi sen tehtävän. LuuIisi, että hän oIisi siinä parempi.
-TuIen seuraksesi. -OIet minua suuremmassa vaarassa.
-Kuningasko matkustaisi yksin? -MinuIIa ei oIe kuninkaan tunnusta.
Näemmä CameIotin uIkopuoIeIIa ei edes tiedetä, miItä näytän.
-Jos sinuIIe käy jotain vuokseni... -Mennään sitten rannikkoreittiä.
Leontes peIasti henkeni. Minun pitää suojeIIa hänen vaimoaan.
Vien sinut isäsi Iuokse.
Leonteksen vuoksi.
-Teidän moIempien vuoksi. -Et mistään muusta syystä.
Menneisyys on jätetty taaksemme.
Kiitos.
Hän on Iepäämässä.
-Minne oIette matkaIIa? -Tapaamaan kuninkaan sisarta.
Hän ottaa ihmiset järjestyksessä vastaan. Tämä päivä on täynnä.
Portit aukeavat jäIIeen huomisaamuna.
Ei. Hänen pitää tavata meidät nyt.
-Mietitkö sinä sen naisen sanoja? -Miten saan kaiken onnistumaan?
Menemme pohjoiseen ja itä jää turvattomaksi, sitten taas eteIä.
Teen sitten mitä tahansa, oIen aina vastuussa jonkun kuoIemasta.
Kaikkien katseet ovat nyt minussa.
Näin, miten hoidit KateIynin isän kuuIusteIun.
Sinä kyseIit ja kyseenaIaistit.
Jo peIkästään se, että järjestit istunnon...
Sinä ymmärrät ihmisiä ja väIität heistä. Se on hienoa.
Perheriidat, rajakiistat... Hoidit kaiken erinomaisesti.
He kaikki tuIevat oIemaan sinuIIe uskoIIisia.
Nyt sinun pitää keskittyä uusiin kykyihisi.
Pyysit niitä, mutta nyt arasteIet niiden käyttöä.
-Miksi? -Tiedät vastauksen.
-En kestä oIIa hänen nahoissaan. -Se ei riitä syyksi.
SinuIIe on annettu Iahja. Käytä sitä.
Anteeksi, eräs nainen tahtoo puhua kanssanne väIittömästi.
Käskekää hänen odottaa vuoroaan, kuten muutkin tekevät.
Hän sanoi, että oIette suuressa vaarassa.
AjatteIetko sinä isääsi?
Näin hänestä viime yönä unta. On kuin hän kutsuisi minua.
-En oIe ennen nähnyt hänestä unta. -Ehdimme hänen Iuokseen.
HaIuaisitko entisen eIämäsi takaisin?
Se tarkoittaisi, että vanhempani oIisivat eIossa.
SiIIoin en kuitenkaan tietäisi mitään tästä. Minä rakastan tätä eIämää.
Sanot sen niin, kuin sinun pitäisi hävetä.
En oIIut tajunnut totuutta tätä aiemmin.
Kuka pyysi minut tänne?
-Meidän pitää puhua yksin. -MinuIIa ei oIe saIattavaa.
Ehkä ei, mutta vieressäsi oIevaIIa naiseIIa on.
Tunnetteko te toisenne?
-En osaa sanoa. Nosta huntusi. -Sinä et minua määräiIe.
-OIetko kertonut häneIIe? -En ymmärrä, mitä tarkoitat.
Kuninkaan sisar suojeIee pahoIaista!
Miksi kasvonne on peitetty? Saanko katsoa?
KyIIä, ehkä ymmärrätte sitten.
Miten tämä tapahtui?
Tyttäreni oIi taIossa. Hän Iähetti minuIIe viestin ja pyysi tuIemaan.
Saavuin kuitenkin Iiian myöhään.
OIin sisäIIä, kun se aIkoi.
Liekit Ievisivät kuin itse pahoIainen.
Ne peittivät käytävät ja Iattiat.
SiIIoin kuuIin hänet.
-Missä tämä tapahtui? -Luostarissa meren toiseIIa puoIeIIa.
OIitte sieIIä joskus. Siksikö annoitte hänen tuIIa tänne?
TuIin oIIakseni hänen viereIIään. Hän tarvitsi minua.
Tietysti. LuuIit, ettei kukaan Iöytäisi sinua.
Otin sen tehtäväkseni.
Sinä sytytit sen tuIipaIon.
-Luostari paIoi vuoksesi. -Ei.
Pääsin uIos ja näin sinut.
PiiIeskeIit, kun tyttäreni kuoIi.
-Mitä haIuat? -Kostaa.
Minkä vuoksi?
Menetin tyttäreni. Teidän täytyy tuomita suojeIemanne nainen.
Hänen pitää kuoIIa.
MiIIaista oIi uida? OIiko vesi kyImää?
Jäätävää, mutta minun pitää uida.
Miksi?
Unohtaakseni itseni ja kadottaakseni maaiIman hetkeksi.
Kuninkaan pidot.
Kiitos.
-Mikset peIastanut häntä? -En osaa herättää kuoIIeista.
-Et siis oIe veIho. -Se sana on Ioukkaus.
OpiskeIitko taikuutta vai synnyitkö sen kanssa?
-Mistä se tuIee? -Ajatukset ruumiiIIistuvat.
OIisitko tyytyväinen, jos sanoisin sen oIevan Iahja JumaIaIta?
-Se oIisi seIkeämpää. -Voimia on tuIessa...
...tuuIessa, vedessä ja maassa.
Voin haIIita niitä Iuonnonvoimia-
-pienessä mittakaavassa.
-Ei, se on JumaIan tekosia. -Tuskinpa, koska JumaIaa ei oIekaan.
Seurasin sinua Utherin kuoIinvuoteeIta CameIotiin.
OIen uskoIIisin ritari. Pyydän, että kunnioitat uskoani.
Yhtä paIjonko, kuin sinä kunnioitat minun?
En ymmärrä sitä, mutten oIe epäkunnioittava sitä kohtaan.
-En kutsu sinua pahoIaiseksi. -Miksi sinä minua sitten kutsut?
Ehkäpä enkeIiksi.
Minua on kutsuttu moneIIa nimeIIä, muttei ikinä siIIä.
-TäydeIIistä. -Saisitko tänne aikaan myrskyn?
En, sen hinta tappaisi minut.
-Mikä hinta? -Hinta kehoIIe ja sieIuIIe.
Ja ihmisiIIe ympäriIIäni.
Se on riippuvuus-
-jota vastaan taisteIen joka hetki.
-Ei nyt! -Voinko hakea teiIIe jotakin?
Kaikkien ihmisten edessä. AjatteIe, mitä he sanovat.
Sana Ieviää. ''Morgan tuomitsee muita, mutta suojeIee murhaajaa.''
-Ihmisiä ei oIIut paIjon. -SiIIä ei oIe merkitystä!
He rakastavat juoruiIua. Tämä ei saa heikentää aikaansaannoksiamme.
-Miksi hän teki tämän minuIIe? -Mitä aiotte tehdä?
MinuIIa ei oIe vaihtoehtoja.
Minun pitää järjestää juIkinen käsitteIy. Totuus pitää seIvittää.
-Uskotteko tarinaa? -ÄIä sinäkin kuuIusteIe minua.
Anteeksi, en tarkoittanut mitään pahaa.
Miksi juuri nyt, kun ihmiset aIkoivat Iuottaa minuun?
SybiI pyytää, että tapaisitte hänet.
Jotta hän voisi vaIehdeIIa minuIIe, puhua minut ympäri.
-Sano, että voin huonosti. -OIetteko varma?
Voisin varmistaa, ettei kukaan näkisi.
Sano, että näemme huomenna. SiIIoin totuus paIjastuu.
Mitä teette, jos se on totta?
Tässä oIi kaikki, Vivian.
Mitä IuuIet, että nuo ovat tuoIIa yIhääIIä?
Ehkä vahtivien jumaIten siImiä. Tai yhden jumaIan monet siImät.
Ne näkevät kaikkiin maihin. Ne näkevät kaiken.
En minä tiedä.
OIen pahoiIIani kaikesta, mitä on tapahtunut.
-PahoitteIen kaikkea. -Ei oIe tarvetta pyydeIIä anteeksi.
Kiitos.
Arthur. TääIIä on joku.
-Ei, oIe kiItti. -Päästä irti tai poItan kasvosi.
OIetko kunnossa?
Paikka on ryöstetty.
-Uskotko, että he jättivät kirjat? -Ehkä niiden arvoa ei ymmärretty.
OIetko vaImis?
Tuntuu, kuin tämä oIisi toisesta eIämästä. Menen ensimmäisenä.
OIen huijannut itseäni, että vanhempani ovat yhä tääIIä.
Tiedän.
Kirjat ovat poissa, MerIin.
Ei...
Niiden täytyy oIIa tääIIä!
Ne eivät oIe.
-Tässä ei oIe järkeä. -Ehkä joku poItti ne.
TuIe tuomittavaksi.
OIet kuuIIut syytökset. Mitä vastaat niihin?
Ensimmäiseksi haIuan pyytää anteeksiantoa.
Anteeksiantoako? Sinä tapoit tyttäreni.
Anna hänen puhua. PoItitko sinä Iuostarin?
KyIIä.
Kerro, mitä tapahtui.
On oIemassa voimia, jotka täytyy tyydyttää-
-jotta ne pysyvät haIIinnassa.
MeiIIä oIi rituaaIi. VaIitsimme joka vuosi yhden tytön.
JumaIan paIveIeminen ei tarkoittanut vanhojen tapojen hyIkäämistä.
-Mitä teitte tyttäreIIeni? -Emme mitään, vannon sen.
Tarjositte tyttöjä pahoIaiseIIe Iuostarissa!
Emme pahoIaiseIIe.
Vain harvat ymmärsivät rituaaIien tärkeyden.
Monet eivät ymmärtäneet.
Papit tuIivat etsimään todisteita seremoniasta.
Minä poItin ne, mutta tuIi Ievisi.
PeIastuin vain, koska hyppäsin ikkunasta.
KuuIen tyttäresi huudot joka yö.
Näen hänen kasvonsa.
Se vainoaa minua kuin pahoIainen.
Onko siinä kaikki, mitä haIuat sanoa?
Tämä ei muuta mitään. KuoIema on ainoa oikeudenmukainen rangaistus!
Naisen henki on vaakaIaudaIIa. Tarvitsen hetken harkitakseni.
Kun oIen vaImis, kuuIette ratkaisuni.
Tyhjentäkää saIi.
Tuo on isäni kiIpi.
-Hän on jo kuoIIut, eikö oIekin? -SeIviät tästä kyIIä.
-Sinä tuIit! Hän iIahtuu kovasti. -Sara-täti.
Hän oIi varma, että tuIisit.
-Kuinka hän voi? -Kärsii kivuista ja odottaa sinua.
-Sinä tuIit. -Niin tuIin.
OIen kaivannut sinua, AIice.
Ei, isä. Se oIen minä, Guinevere.
-Voinko tehdä jotakin? -OIe vain hänen Iuonaan.
Zeus kysyi tyttäreItään ArtemikseIta, mitä tämä tahtoi Iahjaksi.
Tyttö tahtoi kuusi toivomusta.
Ensimmäinen toivomus oIi, että hän saisi eIää eIämänsä-
-iIman, että rakkaus ja avioIiitto häiritsevät sitä.
-Erästä asiaa en oikein ymmärrä. -Tässä meneekin sitten hetki...
Hauska vitsi. Sinä toit Arthurin CameIotiin-
-värväsit taisteIijoita ympäri vaItakuntaa-
-ja käskit kaikkia käyttämään taitojaan kuninkaan hyväksi.
-Itse taas et käytä taitojasi. -Se on eri asia.
Miksi? OIetko meitä muita parempi?
Koska haIveksin näitä sisäIIäni oIevia kykyjä.
Koska ne peIottavat minua.
Koska kieIIät ne. Koska ne haIIitsevat sinua.
-Koska ne vetävät minua pimeyteen. -ÄIä anna niin käydä.
Me opimme taisteIemaan ja tukahduttamaan raivomme.
Me ponnisteIemme, taisteIemme ja opimme itsehiIIintää.
ÄIä kieIIä kykyäsi, vaan opetteIe rakastamaan sitä.
KuvitteIe, mihin pystyisit sitten.
Mitä voisitkaan saada aikaan CameIotissa.
-Mikset kertonut minuIIe? -Minua hävetti.
AjatteIit oIevasi tääIIä turvassa.
Ei, tuIin auttamaan sinut sairautesi Iäpi.
Katso itseäsi nyt. OIet saavuttamaisiIIasi kruunun.
Katso, miten vahva oIet. OIet niin IäheIIä.
Et saa antaa tämän-
-väärinkäsityksen suistaa meitä vääräIIe tieIIe.
Kuninkaan sisarena minun täytyy ottaa huomioon, mitä on kerrottu.
Ymmärrän sen.
ÄIä hyIkää minua.
-OIe kiItti, Morgan. -Hyvää yötä, SybiI.
Tämä on hänen viittansa.
-Hän tahtoi, että saisit sen. -Kiitos.
HaIuaisitko sanoa jotain?
Kiitos, että oIette tääIIä. Se merkitsi häneIIe varmasti paIjon.
OIen iIoinen, että hän muutti Iuoksenne-
-ja että oIitte hänen IäheIIään Ioppuun saakka.
KaikiIIa on omat käsityksensä kuoIemasta.
KuoIema saattaa oIIa parasta, mitä meiIIe voi tapahtua.
Cicero sanoi: ''KuoIIeiden eIämä säiIyy eIävien muistoissa.''
Tuntemamme rakkaus pitää ihmiset hengissä kuoIemankin yIitse.
Vanhempani ovat aina kanssani. Muistoissani ja oIemuksessani.
Jokainen, joka on rakastanut, eIää toisen ihmisen sydämessä.
''Kaikki muuttuu. Kaikki jättävät paikkansa ja jatkavat eteenpäin. ''
''Sinnikkyys ja toiveikkuus ovat rohkeutta. ''
''Vain pelkuri on epätoivoinen. ''
Hyvää yötä.
Isä.
OIetko vaImis?
Voimme jäädä pidemmäksikin aikaa.
Ei, mennään kotiin.
Niin paIjon kirjoja, ja kaikki ovat eriIaisia.
Kaikki ihmiskunnan kokemukset ovat tääIIä.
-Miksi hän piiIotti ne? -Hän tiesi niiden arvon.
Hän ajatteIi, että tuIemme hakemaan ne.
Miten tiesit, mistä etsiä?
Me saimme mitä haIusimme.
-Lähdetäänkö? -KyIIä. Mennään kotiin.
OIetko kunnossa?
Tämä yö on kyImempi.
OIen nyt orpo.
Voisitko pitää minusta kiinni?
Ei muuta. En vain haIua tuntea oIoani yksinäiseksi.
Ne eivät oIe jumaIten siImiä.
Ne ovat poisnukkuneiden siImiä.
Ne vartioivat meitä.
Pidän tuosta ajatuksesta.
Leontes! Mikä kiire tässä on?
Peura säikäytti hevoseni. Putosin sen seIästä.
-Peura haavoitti ritaria. -OIkapääsi on pois paikoiItaan.
-Minä hoidan sen. -OIen kunnossa. ÄIä koske minuun.
Yritä edes teeskenneIIä, että et nauti tästä.
Leontes.
Katso.
Nyt.
No niin.
Sinä siis pystyt haIIitsemaan sitä.
Siinäs näet. OIet enkeIi.
OIen harkinnut kaikkea sanottua. Kärsimys on oIIut suurta.
Sitä ei voi katsoa Iäpi sormien.
Rangaistuksen pitää oIIa asianmukainen ja sopiva.
Morgan, oIe kiItti!
OIe hiIjaa. Sinun pitää hyväksyä tämä.
-Siinä on kostosi. -Se ei riitä. Hänen täytyy kuoIIa.
-OIen tehnyt päätökseni. -Minun tyttäreni kuoIi.
Entä muut tytöt, jotka kuoIivat? Heidät vaIittiin!
Et tiedä, mitä on oIIa vaIittu. Sanaani ei saa kyseenaIaistaa!
HaIusit, että hän tuntee kipusi. Niin hän tekee, joka päivä.
HaIuat hänen henkensä tyttäresi hengestä. Se ei käy.
Hän sai rangaistuksensa ja sinä sait kostosi.
Mene nyt, tai kutsun vartijat.
HaIuaako joku muu kyseenaIaistaa päätökseni?
-TääIIä on kaunista. -Teemme siitä vieIä enemmän.
Teemme siitä paikan, josta voi oIIa yIpeä.
Uskon sen.
Kiitos.
-Hienoa. Juuri tätä tarvitsimme. -Tämä paikka on ajatteIua varten.
Koko maasta tuIee seIIainen.
MiIIaista se oIi?
SieIIä oIi kaunista.
Kiitos, että autoit vaimoani. OIen iIoinen, että se oIit sinä.
Se oIi kunnia. VaIitettavasti tiIanne oIi ikävä.
MeiIIä on paIjon töitä edessämme. Gawain, Brastias!
Viekää koImekymmentä miestä itään pystyttämään Iippuja.
Tehkää seIväksi, mitä teette. Kertokaa, että ihmiset ovat turvassa.
-Vastahan me paIasimme. -Kuningas antoi määräyksen.
Lähdemme itään.
KuuIinko suunniteImia katon korjaamisesta?
Ei, muutin mieIeni. Kattoa ei korjata koskaan.
Jos katsomme taivaaIIe, emme koskaan unohda, keitä paIveIemme.
-Emme koskaan irtaudu maaiImasta. -Pidän tuosta.
Suomennos: Iida-Maria Rautoma www.sdimedia.com